EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
AVSLUTNINGSFEST
FEM MÅNEDER TIDLIGERE
Men... det kan ikke stemme.
Greit, takk.
Han har blitt løslatt, ikke sant?
Må jeg virkelig dra tilbake?
Hvorfor ikke?
Har du gjort noe galt?
Da må du dra tilbake.
Med hevet hode. Kom igjen, kle på deg.
Hvorfor visste vi ikke at han var fri?
Vi fikk ikke engang vite at han satt inne. En av mødrene hans er svært mektig.
Det får ham ikke ut av fengsel.
Har du ikke noe å si?
- Skal du tie som vanlig? - I det minste sa hun noe til slutt.
Andre sa ikke et eneste ord.
Ander? Faen! Visste du det også?
- Alle bortsett fra meg? - Lu, du har ingenting med dette å gjøre.
Rettelse: Jeg har ingenting med deg å gjøre.
Jeg skulle gjerne ha visst at sidemannen min var en morder. Nifst.
Polo har ikke gjort noe.
Skal vi tro deg av alle mennesker, din løgnaktige Barbie?
- Skal jeg minne dem på hvem du er? - Unødvendig. Takk.
Alt de har mot ham, er en sjalu ekskjærestes uttalelser.
Du gikk glipp av noe.
Så hele opptredenen din var vel helt meningsløs?
- Så synd. - Alt vi trengte, var søppel som deg.
- Unnskyld? - Sett dere og hør etter.
Klassekameraten deres er løslatt mot kausjon.
Han er anklaget og blir etterforsket.
Jeg sa han ikke fikk komme tilbake under omstendighetene.
Så han får ikke ta eksamen?
Alt dette løses nok snart.
Hvordan?
Dommeren har bedt om et møte mellom Polo og anklageren i overmorgen
for å sammenligne historiene og avgjøre om han formelt skal siktes.
Det er vanskelig å løsrive seg fra dette, men gjør det for deres eget beste.
Denne uka får vi besøk av representanter fra verdens beste universiteter.
Med litt hell kommer dere inn eller får et stipend.
Dette er viktig. Mye står på spill. Konsentrer dere.
Ikke la fortida ødelegge fremtida.
God morgen, god jul, godt nyttår,
gledelig høytid og alt sånt...
Gå. Nå.
- Hva gjør du her? - Jeg har en time.
- Unnskyld meg. - Hei!
- Hvorfor er du ikke i Chile? - Jeg er en ansvarlig elev.
Jeg skal fullføre året.
Hvor sover du? Hos hvem?
- Hvem trenger søvn, kjære? - Dette er ikke en lek, Valerio.
Vet du hva far gjør når han finner ut at du er her?
Kjøper enda en billett til Chile som jeg lever av i en stund.
La oss se om den råtne hjernen din kan forstå dette.
Far dreper deg når han oppdager det. Og det er ikke bare noe jeg sier.
Ja, jeg forstår.
Jeg er skyldig i å ha fordervet en mindreårig.
Og du er det jomfruelige offeret. For det var det du sa til ham.
Blafret du med øyevippene da du sa det?
Vet du hvorfor han tror på meg? Fordi jeg er en eksemplarisk datter.
- God, sunn... - Og mest av alt en løgner.
Ha meg unnskyldt.
- Hva gjør du? - Det du ba meg gjøre.
"Distraher meg om du ser meg tenke."
- Og må du slå meg? - Vel... jeg har andre idéer.
Kom.
Her, begynn å spille.
- Seriøst? - Som om jeg ikke var her. Se på TV-en.
Ok.
Noe spesielt spill?
Et slåssespill? Med sexy karer?
Hva spiller det for rolle? Bare hold munn, spill og nyt.
Hei, hva er det du har her?
Hva tror du, Omar?
- Det vanlige. - Nei, jeg mener her.
I lysken. Det er en liten klump.
- Jeg vet ikke. - Det er nok ingenting.
Hva kan det være?
Ingenting.
Men du bør dra til legen. For sikkerhets skyld.
Ja.
- Skal jeg, eller...? - Ja, ikke uroe deg.
Det er nok ingenting, men det er best å sjekke.
Kom igjen, slapp av.
De har ikke funnet troféet. Han blir ikke dømt uten beviser.
Carla sørger for det.
Du vet ikke hvordan de er sammen.
Ett blikk fra henne, så driter Polo på seg.
- Han blir fengslet. - Det vet du ikke.
Han fortjener det.
Du er rik, så dette overrasker deg nok:
Folk får ikke som fortjent.
Hva faen vil du?
Jeg har tilbrakt julen i varetekt.
Og du? På ski i Andorra? Shopping i Milano?
Jeg nøt synet av at mine foreldres ekteskap gikk ad undas.
Tror du det var lett for meg?
Vi kan gå tilbake til sånn det var.
- Du må bare si at du fant på det... - Sånn det var?
Jeg levde i frykt for at dette skulle oppdages.
Jeg vil ikke tilbake til det.
- Hør på meg. - Jeg står frem.
Jeg gir deg sjansen til å gjøre det først. Tilstå. Få mindre straff. Så er det over.
For et rot, hva?
Samme det.
Ja visst. At morderen er klassekameraten
til offerets kjæreste og bror, det er jo helt dagligdags.
Hørte du ikke Azucena?
Jeg tenker på framtida mi.
Visst faen.
Derfor har du sperret deg inne og oversett meldinger.
Du forberedte deg på intervjuene.
Om du vil prate, er Samuel der.
Ellers takk.
Faen ta Herr Savnet.
Jeg tar ikke imot dritt fra noen.
Var du ikke besatt av ham?
Jeg innhentet meg. Som etter en influensa.
En tropisk en. Den varte i månedsvis.
Når jeg ser ham nå, tenker jeg bare at han ligner sånn på Harry Potter.
Kanskje han trollbandt meg. Og nå gjorde de sånn...
Jeg ser på ham... og føler ingenting.
- Skulle ønske det var så enkelt. - Hva?
Ingenting.
Fortsett å prøve. Carla lytter etter hvert.
- Hvorfor? - Fordi hun fortsatt elsker deg.
Kun de som elsker deg vilt, prøver å såre deg så ille.
Hva gjorde du for å ergre henne sånn?
Jeg? Ingenting. Jeg bare...
Uansett rettferdiggjør det ikke det hun har gjort.
Anklagene er svært alvorlige.
Cayetana? Eller er det også en løgn?
- Begoña! - Hør her.
Kjærlighet er en uhelbredelig sykdom.
Ingen pille, terapi eller operasjon gjør slutt på den.
En forelsket person kan tilgis nesten alt. Men det du gjorde, er utilgivelig.
- Mamma! - Det var svindel.
Og du bør ikke bli sett med en som henne nå.
Nei.
Vi er sammen. Hun blir her i natt.
- Om hun vil. - Ja.
Ha det. Takk.
Assalamu aleikum.
Wa aleikum assalam.
Får jeg se i sekken din?
Er det en unnskyldning for å flørte?
- Ser jeg ut som jeg flørter? - Det funker uansett på meg.
Sekken din.
- Jeg er også muslim. Jeg stjeler ikke. - Få se.
Hvorfor spurte du ikke damen før meg?
- Hun var ikke mistenkelig. - Akkurat som på flyplassen.
I sikkerhetskontrollen sjekker de bare folk som deg.
Vi kan lete mer om du vil.
Ha en fin dag, søster.
Hallo.
- Mamma, vi må prate sammen. - Du fikk et brev.
Eller ikke et brev.
Her.
ASILAH
Jeg har en jobb, et hus... Jeg klarer meg kjempefint.
Det blir enda bedre når du kommer tilbake.
Jeg vil ikke håpe på for mye.
Han har blitt fengslet, Nano.
Inspektøren sa til broren din at når jævelen tilstår, kan du komme hjem.
Sa hun virkelig det?
Er hun så sikker?
Kommer dette til å ende godt?
Selvsagt, kjære deg.
Det kommer til å ende godt.
Det er ikke fåfengt.
- På høringen i morgen... - Nei.
De lander alltid på bena. De har ni liv, som katter.
Og bruker de dem opp, kan de kjøpe flere.
Han får som fortjent.
Sønn, det er som om du ble født i går.
Jeg er lei av dette.
Lei av alt sammen.
Broren din var den smarteste.
Han er der ingen kjenner ham, ingen ser rart på ham.
Der han kan starte på nytt.
- Hva om vi blir med ham? - Hva?
Jeg er lei av å streve her.
- Jeg ser det. - Hva har vi å tape?
Et stipend på den beste skolen?
Helvete heller, Samuel.
Skolen som har gjort livet surt for deg siden starten?
Der de ser deg som en forbryter? Ville du savnet noen der?
Hvordan går det, skatt?
"Skatt"?
Er jeg ikke en "løgnaktig jævla drittunge"?
Jeg skulle gjerne visket ut det som hendte de siste to ukene.
- Men bare du kan gjøre det. - Kom deg ut før mamma ser deg.
Ikke gjør det for meg. Gjør det for Polo.
Du sa det var en ulykke.
Han tok ett liv for å redde våre.
Fortjener han å sone i 30 år for det?
Så snilt av deg å uroe deg for eksen min.
Og at politiet kan oppdage dine tvilsomme forretninger
har ingenting med saken å gjøre.
Jeg uroer meg for mora di.
- Hun har ingenting med dette å gjøre. - Ikke ennå.
Trekker du ikke forklaringen, fortsetter saken,
og avsløres jeg, må jeg gi politiet en større fisk enn meg.
Ser de på vingårdens kontoer...
- De kontoene er dine. - Hun har signert for dem.
Hun vil miste alt.
Hun vil bare ha navnet sitt igjen, og det er verdiløst.
Kanskje vi begge skal tie?
Ting kunne blitt som før.
Carla, jeg ber deg gjøre det som trengs for å redde denne familien.
Ingen anklager deg.
Vi skal prate med alle.
Jeg hørte glasset knuse og løp bort.
- Men jeg dyttet ham ikke. - Det ser ikke ut som noen dyttet ham.
Flere vitner sier at glasset knuste, at han mistet balansen og...
Hva gjør vi her om det var en ulykke?
Han mistet balansen fordi noen stakk ham i brystet.
I hendene på den jævla drittungen igjen.
Vi drar i retten i morgen, i tilfelle hun får noen idéer.
Så ser vi om han tør å lyve da.
- Kan vi skifte tema? - Nei. I dag prater vi.
I overmorgen kommer universitetene.
Oxford også.
Husker du? Det var der Marina ville studere.
Hun elsket å være alternativ, men strevde
for å dra til et av Englands dyreste universiteter. Som vi lo av henne.
Det ble også tatt fra henne.
Det hun var og det hun kunne blitt.
Jeg vil at gjerningsmannen også mister alt.
Det kalles rettferd.
Det er ditt ord mot hennes.
Hva om det fins en annen?
Hvem?
De finner ikke Christian.
Ander.
PASIENTJOURNAL
JEG MÅ TREFFE DEG. DET HASTER.
Når la du merke til den?
I går.
Har du hatt noen av disse symptomene?
Tretthet, svimmelhet, blødninger i nese eller tannkjøtt?
Jeg vet ikke.
- Hva kan det være? - Hva som helst eller ingenting.
- Er foreldrene dine her? - Nei.
- Jeg er 18 år. - Ok. Når resultatene kommer,
sender vi deg en melding så du kan hente dem.
Mest sannsynlig i morgen.
ALT I ORDEN. FÅR SNART SVAR. MEN DET SER IKKE ILLE UT.
Kelner!
Er det meg?
En av dine beste drinker, takk.
Champagne. Det vanlige.
Hva feirer du, Mr. Chile?
At du er her.
Så du er helt alene, hva?
Tror du at en som kjøper champagne kan være alene?
Jeg får snart venner.
Avvist.
Det løser jeg lett.
Denne er verdt sju flasker. Ditt valg.
Du har sett for mange filmer.
Så du er helt alene, hva?
Hva med deg? Drikker du ikke?
Jeg vil heller knulle.
- Vi bør stoppe. Eller hva? - Det er første gang det har skjedd.
Ja, og jeg er en jomfru og ei nonne.
Med all dopen du tar, er det et under at du i det hele tatt kan knulle.
- Det er det de blå pillene er til. - Ja visst.
Kjemi kan fikse alt.
Slapp av. Jeg ville bare være den nye spikeren som drev den gamle ut.
Men da må spikeren din være hardere.
Hvordan kan jeg gjøre det godt igjen?
Jeg ville vært fornøyd med å kose, noe romantisk.
Eller fingring og runking.
- Kan vi dra noe sted? - Nei. Jeg sover i bilen min.
Liker du den? Jeg stjal den fra en butikk i London.
Jeg er lei for det. Jeg vet det er vondt å bli dømt for hudfargen sin.
Ikke tenk på det. Det var nok bare en unnskyldning for å flørte.
Å, enda en rik gutt.
- Dere tror dere er uimotståelige. - Ba du ikke om unnskyldning?
Jeg var ferdig.
- Så dette er flørtefjeset ditt. - Jeg har ikke noe sånt.
- Hva heter du? - Malick.
- Jeg er Nadia. - Jeg vet det.
I morgen kommer universitetsrepresentantene.
ORIENTERINGSUKE
De har ikke tid til dere alle, så skriv ned førstevalget deres.
Kanskje de intervjuer dere.
Vi samler inn ønskene deres om litt.
Polo, slutt å ringe meg, for faen.
- Hvorfor vil han prate med Ander? - Han er redd.
Ander kan si at Polo tilsto og bekrefte Carlas forklaring.
- Få Ander til å avgi forklaring. - Jeg?
- Han er bestevennen din. - Han er ei rotte. Jeg trygler ham ikke.
Ender høringen ille, avslutter de saken.
Det ordner seg, Samu.
Du knulla henne, men jeg kjenner Carla bedre enn deg.
Snakk meg Ander nå.
Carla!
- Hvordan går det? - Hvordan det går?
- Ikke kom nær meg, ellers slår jeg deg. - Hør her.
Beklager at jeg gjorde dette mot deg, men du kan ikke snu.
Står jeg frem, mister jeg familien, vingården, alt.
- Hva faen har jeg igjen da? - Meg. Du har meg.
Jeg elsker deg.
Bare om jeg gjør som du vil. Du kaster meg til side når du er ferdig.
Nei, du skal bevise at du er den jeg forelsket meg i.
Se på ham. Tornerose.
I bilen? Seriøst?
- Hva? - Hva faen, Valerio?
Du sa jeg måtte spare. Det er billigere å bo i bilen
- enn å bo på hotell. - Jeg vet.
Du selger smykkene. Og ringen?
Ikke ennå.
Var det noe du ikke fortalte henne om?
Slappingen din.
Pokker!
Du trenger hjelp, gutt.
Med henne?
Du er helt på trynet.
- Ikke ta det ille opp. - Jo, litt, snuppa.
Unnskyld.
- Får vi litt fred, er du snill? - Ja visst.
- Takk for hjelpen. - Bare hyggelig.
Du selger bilen, kjøper en billett til Chile og flyr tilbake.
Mora di tar seg av den guddommelige straffen.
Dårlige nyheter. Hun tar ikke telefonen.
Hva skjedde?
Julen er travel. Hun er nok i strandhuset.
Men så brukte jeg en annen telefon, og da svarte hun.
Jeg sa: "God jul."
Og hun la på.
Jeg skjønner.
Kom og bo hos meg.
Pappa er ute og reiser i noen dager.
Så får vi se, ok?
Hei.
Jeg vil si noe. Har du noen anstendighet, sier du til dommeren...
Jeg må gå...
- Jeg snakker til deg, rasshøl. - Ikke nå.
Så dra til helvete.
RESULTATENE ER KLARE. VENNLIGST KOM TIL KLINIKKEN.
Hei. Er det lenge igjen? Hvordan går det?
Unnskyld, mamma.
Skatt...
...du har fortalt oss sannheten.
Noen ganger koster det.
Vi kan ha mistet folk underveis.
Men vi har uansett alltid hverandre.
Jeg står alltid ved din side.
Alltid.
- Ander hater meg. - Hva dreier det seg om?
- Hva om han snakker? - Det gjør han ikke.
Kanskje ikke i dag.
Men hva med i morgen?
Dagen etter? Neste uke? Vil jeg leve sånn?
Redd for å bli tatt?
Slutt. Hører du? Ikke si det igjen.
Hva er alternativet, elskling?
Å si sannheten.
Ander Muñoz?
Du kan komme inn. Jeg er Julia.
God ettermiddag. Retten er satt.
Før protokollføreren leser opp forklaringene deres,
kan dere bekrefte deres versjoner av hendelsene?
Har dere noe å si?
Jeg...
- Jeg ville si... - Jeg fant på det hele.
Unnskyld.
Jeg var veldig sint på min far og min eks.
Faren min var alltid veldig streng.
Jeg fant på alt dette for å såre dem.
Men jeg innser at jeg har gått for langt, og jeg angrer inderlig.
Jeg er lei for smerten jeg har forårsaket.
Jeg håper dere kan tilgi meg.
- Jeg ba deg snakke med Ander. - Drit og dra. Hva med kjæresten din?
Brød hun seg om deg, ville hun ikke ha forrådt deg.
Vet du hva du har gjort? Hva tenkte du på?
Fremtida mi.
Vi drar hjem, skatt.
Vi prater sammen senere.
Jeg pratet ikke med ham hele kvelden. Vi hadde ikke pratet sammen på lenge.
Hva gjorde du rett etter fallet?
Jeg løp ned til dansegulvet.
Det er alt.
Ville du virkelig dra?
Jo snarere, desto bedre.
Har du hørt det?
Hva skal vi gjøre?
Hva mener du? Vi glemmer det.
Han er ute. Det er over.
- Og la ham slippe unna? - Det er ikke vår sak.
Selvsagt er det vår sak. Det er din sak.
- Polo sa det til deg. - Omar! Jeg har nok å tenke på.
Jeg trenger ikke andres problemer.
Hva er galt?
Har du hørt fra legen? Ander...
Ja, det er ingenting å frykte.
Du skremte meg, din jævel.
Kan vi bare ligge på sofaen uten å prate?
Ok. Vil du spille TV-spill?
- Er det godt? - Nydelig.
Jeg er glad for at du er hjemme.
Takk.
Pappa kommer hjem om tre dager.
Vi har tid til å planlegge hva vi gjør.
Han hører ikke på meg. Han hører på deg om du sier sannheten.
Det kan jeg ikke gjøre.
Om jeg så ville. Jeg kan bare ikke.
Sa du ikke tre dager?
- Hva gjør denne jævelen her? - Faen...
- Hva er dette? Svar meg! - Rolig, pappa.
La oss prate som dannede mennesker. Som...
...nordmenn.
Jeg setter pris på at dere var høflige nok til å sitte på motsatte ender.
Mora hans prater ikke med ham, så jeg inviterte ham.
Det blåser jeg i. Du utnytter ikke dattera mi.
Jeg er sønnen din.
Du er et avskum som forførte en mindreårig.
Jeg ville ikke involvere politiet, men nå er det nok.
Det er en forbrytelse, og du skal få svi.
Først et besøksforbud. Og så kanskje et fengselsopphold.
Vær så snill.
Jeg er veldig sivilisert og veldig norsk nå, Lucrecia.
Andre ville drept ham for å misbrukt dattera deres.
Valerio misbrukte meg ikke.
Ok?
- Du er et barn! - Det er han også!
Han har trollbundet deg. Du vet ikke hva du sier.
Jeg vet nøyaktig hva jeg sier.
Ingen tvang meg til noe som helst.
Jeg knulla Valerio fordi jeg trengte ham.
Jeg ville ha ham mer enn noe annet.
Kjærlighet er ingen forbrytelse.
Og han er ingen forbryter.
Jeg er ikke den perfekte datteren...
...og det uskyldige barnet du tror jeg er.
Så du er voksen nå.
Du ville ikke se det, og jeg var fornøyd med det.
Men det er jeg.
Greit.
Fra nå av skal du leve som en voksen.
I henhold til loven må jeg fø og huse deg til du er 18 år, men ikke lenger.
Glem penger, luksus, antrekk og dyre universiteter.
- Hva mener du? - Du er voksen.
Og når du fyller 18, vil jeg ha deg ut av huset.
Du er 19 alt, så jeg må ikke stave det for deg. Ut.
Hei.
Hvordan går det?
- Jeg vet ikke hva jeg gjør her. - Nei.
Hvorfor svarte du ikke på meldingene mine i går?
Uroer du deg for det nå?
Cayetana, vi må bli kvitt troféet, og så er alt dette over.
Det er trygt hos meg.
- Ok? - Hva?
- Hør på meg. - Nei.
- Polo. - Nei.
Det er for risikabelt å prøve å bli kvitt det nå.
- Og det er trygt hos meg. - Hva mener du?
Polo.
Hei, Polo. Se på meg.
Ikke vær redd. Jeg er på din side.
Jeg er den eneste som er på din side.
Ok?
Utmerket.
CV-en din er imponerende, Nadia.
Tusen takk.
Men... jeg må være ærlig.
Jeg tror ikke vi vil gi deg et stipend.
Hvorfor ikke?
Vi ser ikke bare på karakterer og hardt arbeid...
...men også på elevenes liv utenfor klasserommet.
Jeg har mange interesser. Jeg er veldig nysgjerrig.
Jeg jobber for mor og far og vil gi dem et bedre liv.
Det tror jeg på.
Men vi har hørt om en video.
Det er ikke bra for deg.
Vi ser etter mønsterelever til stipendene våre.
Beklager.
Hvordan gikk det?
- Vil du heller si det over en kaffe? - Hva?
Jeg er en god muslim.
- Jeg presenterer meg for foreldrene dine. - Det er ikke jeg.
Er du den eneste som ikke vet det?
"Den som angrer på synden, er lik en som ikke har syndet."
Muhammed sa det. Jeg ville ikke motsagt ham.
- Vet du om videoen? - Jeg har hørt om den.
Og du vil fortsatt spandere kaffe på meg? Hva slags muslim er du?
En som lever i dette århundret. Og jeg sa ingenting om å spandere.
- Vil jenta betale, er det ok. - Greit. Jeg trodde du var rik?
Min far er rik. Den rikeste i Senegal.
Men her er jeg nok... den tredje eller fjerde rikeste?
- Nest rikest om jeg er heldig. - Hvor har du gjemt deg?
Hvilket universitet vil du gå på?
Beklager, jeg driter i alt dette.
Det passer dårlig. Jeg fullfører ikke året her.
Det kan hende jeg slutter i dag.
Hør her, jeg vil bare ha et godt liv.
Ingen juksing. På ordentlig, skjønner du?
Og med mine ræva karakterer... Hva tror du?
Kusinen til en veldig god venn, klassens toppelev, forøvrig,
er veldig interessert i hele stipendgreia.
I tilfelle hun ikke skulle ha råd til å studere.
Jeg har ingen vansker med å betale, men bare i tilfelle...
Jeg vil gå på London College of Fashion,
men også være hos kjæresten min, og han vet ikke hva han vil.
Uansett gjør vi det sammen eller i samme by.
Han kan ikke leve uten meg.
Ander, hvor ser du for deg at du er om fem år?
Om ti år?
Hva vil du gjøre med fremtida di?
Unnskyld.
INFORMASJON
Det er over. Hører dere? Jeg tolererer ikke mer av dette!
Vet dere hvor pinlig dette er for skolen?
Fra nå av vil den minste mangel på disiplin føre til øyeblikkelig utvisning.
Ingen unnskyldninger, ingen unntak. Da får dere ikke ta eksamen.
- Det er urettferdig. - Greit. La oss snakke om rettferd.
- Dommeren henla saken. - Han er en morder.
Anklageren trakk forklaringen sin.
Skolen har straffet henne.
Og det kan få juridiske konsekvenser for henne.
Så for å være helt tydelig:
Om noen rører et hår på hodet hans, sørger jeg for at de ikke fullfører året.
Og for at det havner på rullebladet deres. Forstått?
Jeg kan ikke dra.
Hvorfor dra som om vi har gjort noe galt?
Bør Nano måtte leve livet sitt i skjul? Nei.
Jeg lar dem ikke slippe unna.
- Vi må finne et vis... - Å gjøre hva på? Hva skal du gjøre?
Greit.
Jeg blir hos deg.
- Jeg lar deg ikke være alene. - Nei.
Nano trenger deg mer enn jeg gjør.
Og du må vekk herfra.
Jeg sverger at dere snart kan komme tilbake.
Hvem skal ta seg av deg?
Mamma...
...hvem tar seg av hvem her i huset?
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Ikke tenk på det. Alt det ligger i fortida.
Alt er tilgitt.
Jeg vil bare at vi legger dette bak oss...
...og ser fremover.
Vi har ikke funnet drapsvåpenet, så vi ransaker alle.
Får jeg se i veska di?
Jeg ville aldri gjort ham noe.
Ikke ham.
Jeg elsket ham.
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson